Пейо Яворов
Тома

chitanka.info

„Огън в угнище угасна,

сънен мрак навява сън.

Глас… тревога ежечасна!

Кой над пропастта опасна

пак увисна отвън?

Сънен мрак навява сън,

глас — тревога ежечасна, —

глас ли, или ветрове!

Кой ме буди и зове?“

(Ний сме десетте мъже избрани,

ти не знаеш, о Тома!

Ний сме факлоносците, призвани

да творим деня в тъма.

Ние сме десетте мъже, всегдашни

милосърдци сред беди.

От небесните звезди

ний запалихме факлй: безстрашни,

ден творихме низ тъма…

Отвори ни, о Тома!)

„Стар съм, гаснат стари сили,

вестоносци на денят!

Кръв не блика в кръвни жили:

сто уста са нея пили,

непознати в тъмен кът.

Да отворя на денят? —

Стар съм, гаснат стари сили,

ослепяха и очи…

Ад не виждам тук лъчи!“

(Повилнели бури ни факлйте

угасиха, о Тома!

Облаци покриха и звездите,

вредом зина пак тъма.

Ти изтръгна искрите от камък,

буен огън стъкна сам.

Зад предвръшна бездна — там

връх се губи: жив небесен пламък

пак да снемем — и тъма

посвети ни, о Тома!)

„Тука огънят угасна,

вън е бездната ужасна —

край не чакам на тъма…“

(Помогни ни, о Тома!)

„Догоряха стари сили,

кръв не блика в кръвни жили —

оплачете ме в тъма…“

(Съжали ни, о Тома!)

Издание:

П. К. Яворов, „Събрани съчинения в пет тома“, Български писател, С.1977–1979, под редакцията на К. Куюмджиев

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.